TYP AV FÖRHÅLLANDE SOM SÖKES SÄLLSKAP
TYP AV FÖRHÅLLANDE SOM SÖKES ROMANTIK
ÄNKA
ÄNKEMAN
RÖKER NEJ
DRICKER NEJ
Jag hade en son,
som dog i en bilolycka.
Estelle: Har du nån annan familj?
Brian: Ja, jag har en son.
Vi pratar inte.
Det var trevligt att chatta.
Vi kanske borde träffas? Middag?
Baserad på Nicholas Searles roman
Det låter härligt.
Då har vi en dejt.
Hej, sir.
Hej, jag är med Estelle.
Hon sitter där.
Estelle?
Det är jag som är Brian.
Säg inte att jag är sen. Jag är aldrig sen.
Nej, nej. Jag är tidig.
Jag förstår. Ja.
Om jag ska vara ärlig, så gick jag runt stället några gånger.
Hade fjärilar i magen.
Vodka martini.
Du kör inte då.
Nej, nej.
Min sonson hämtar mig. Stephen.
Är han ditt enda barnbarn?
Ja. Det enda.
Han är allt jag har kvar.
Du har en son, minns jag.
Ja, Robert. Han bor i Australien.
Min Harriet gick bort för tre år sedan,
och din make, Alasdair...
Alasdair. Det stämmer.
Ja, ett år sedan.
Säg mig, har du gjort det här mycket?
Träffat folk på datortjänsten?
Ja, det har jag.
Tycker du inte att det är samma sak hela tiden?
Menar du förväntan följd av besvikelsen?
Vi säger det aldrig förstås.
"Om du bara hade beskrivit dig själv mer korrekt...
hade vi inte slösat all tid och energi,
som vi i vår ålder inte kan göra."
Jag tror det är ett system
att matcha de inbilska med de hopplösa.
Men jag intalar mig själv:
"Var stark och positiv. Det kommer bli annorlunda den här gången."
Det gör jag med. Jag är en evig optimist.
Jag trodde väl det.
Det är därför jag måste erkänna att jag har ljugit för dig.
Det jag ogillar mest av allt är oärlighet.
Mitt namn är egentligen inte Brian.
Jag heter Roy.
Roy Courtnay.
Jag förstår.
Det är väl rätt tillfälle
att berätta att mitt namn inte är Estelle.
Tja, bara om det inte är det.
Det är det inte. Jag heter Betty.
Betty McLeish.
Betty.
Det kan jag nog hantera.
Hej, Betty.
Är det din sonson?
Ja. Han har väntat.
Ska vi skjutsa hem dig?
Vad? Nej, nej. Det är bara en bit till stationen,
en snabb promenad från Paddington och så är jag där.
Au revoir, Betty.
Tills nästa gång, Roy.
Kommer du att ringa?
Kör till Stringfellows, tack.
Tack, sir.
Den här vägen, tack.
Förlåt att ni fick vänta.
Oundvikligt kvarhållen.
Hur gammal var hon?
Gammal nog.
Nu dricker vi alla champagne.
Tack.
Jag förklarade just reglerna.
Som en försiktighetsåtgärd, inga namn.
Vi två har tjänat en hel del pengar i det förflutna,
därför tänkte jag ge er möjligheten
att köpa andelar i den här nya investeringsgruppen.
Ja. Jag har nyligen lärt känna vissa herrar
som har 800 000 pund att investera.
De känner till mig som en något korrupt bankir,
som har garanterat dem en snabb fördubbling av deras pengar
om de investerar i kommanditbolaget.
Det är vi.
Men innan de lägger in sina pengar,
vill de se oss lägga in pengar.
Bara 200 000 pund.
Femtiotusen pund från var och en av oss.
Ingen som är obekväm med den summan?
Bra.
Nu så...
Jag har en fråga.
Inte för att jag förväntar mig ett ärligt svar.
Hur ohederligt är det här förslaget?
Det är ganska svårt att säga.
Precis vad jag menade.
En fråga till, som jag tvivlar på att du besvarar mer än första.
Vilka är de?
Som alla här vid bordet, föredrar de anonymitet.
Vad gäller din synpunkt...
Bryn.
Kära nån. Den förste att bryta en regel.
Men angående din synpunkt, Bryn...
Jag kan säga att de är utländska medborgare,
som vill bli en del av den engelska investerarklassen.
Ryssar.
Gissade direkt.
Kosacker. Jag hatar de jävla kosackerna.
Om du inte kan gå med oss, Bryn,
föreslår jag att du avlägsnar dig själv från diskussionen.
Det sa jag väl inte?
Bra.
För pengarna ni lägger in,
får ni tillbaka fyrfaldigt vid utbetalningen.
Tack, min kära.
Ursäkta mig.
Du ringde.
Tack.
Tack, raring.
Jag kanske missade något...
...men jag är rätt säker på att Hitler inte
sköts till döds av kulsprutor på en fransk bio.
Det hade varit bra om han blivit det.
Ja, men unga människor ser en sådan film
och tror att det var så allt hände.
Nej, nej. Jag var en lärare i 40 år
och den här generationen tror mindre på vad folk säger
än vad vi gjorde.
Åh, jösses!
Vad är det, Roy?
Nej, nej. Det är mitt knä.
Det ger vika ibland och då...
Nej, det blir bra snart.
Här. Jag har dig.
-Tack. -Visst.
Är du bra nu?
Ja.
CONNATE INVESTMENTS LTD. PRIVATA BANKIRER
Lite ner på höger sida.
Så ja.
Tack.
Meningen med den här saminvesteringen
är inköpet av den här egendomen i Karibien.
När inköpet går igenom,
kommer egendomen att säljas för dubbla priset som överenskommet i förhand.
När får vi vinsten?
Om en vecka.
Alla transaktioner görs elektroniskt via de här knappsatserna.
Jag ska nu överföra våra 200 000 pund...
ÖVERFÖRING KLAR HAYES & PAULSEN
...till kontot för saminvesteringen.
Allt ni behöver göra nu är att överföra era tillgångar
på summan av 800 000 pund,
och...allt är bra.
Du sätter in 200 000 pund.
Vi sätter in 800 000 pund.
Precis.
Er investering är större, men det är er vinst också.
Om ni inte har några fler frågor...
Jag har en fråga.
Av alla pengar som kommer tjänas, hur stor del får Putin?
ÖVERFÖRING AVBRUTEN
Vad fan var det?
Jag visar vägen ut.
De var inte roade av vad du sa.
Hur vet du det? Du pratar inte ryska.
Det behöver jag inte.
Hur får vi tillbaka dem då?
Vi måste återfå deras tillit, inte sant, Bryn?
Ja.
Bryn.
Hej och hå!
Har ditt knä gett vika igen?
Det har varit så här i några dagar nu.
Varför tog du inte en taxi?
Jag klarade mig hit ju.
Ja, och du har säkert gjort det värre.
Det är i alla fall stängt.
Och jag ringde inte för att kolla.
Jag har rört till allt, inte sant?
Kolla här.
Det här var oväntat.
Jag köpte den idag.
Fick du bra villkor?
Bilhandlare gillar att utnyttja folk som oss.
Nej, jag betalade kontant.
Vänta här, jag hämtar dig.
Betalade du kontant?
Det jag älskar mest är att den är så tyst.
Tog tid att vänja sig, men nu gillar jag det.
Vänta, Roy. Jag hjälper dig.
Ett ögonblick bara.
-Okej. -Går det bra?
Kära nån.
Ja.
Kära nån. Så.
-Vill du... -Inga trappor. Vad bra.
-Okej. -Går det bra?
Ja.
Väldigt modernt.
Jag ville börja om på nytt.
Ja.
Jösses.
-Otroligt. -Betty.
Det var en festmåltid.
Bara rester.
Jo, men det är vad du gjorde med dem som blev bra.
Är du tillbaks, Betty?
Vi är här!
Stephen. Sonsonen.
Roy Courtnay.
-Jag trodde att ni skulle ut ikväll. -Nej, vi är inne.
Roys knä gav vika.
Borde vi ringa en ambulans?
Nej.
Det är inte så dramatiskt.
Bor Stephen här med dig?
Nej, nej. Han gör sin doktorsavhandling i Royal Holloway.
Han övernattar bara ibland.
Vill du ha skjuts?
Till...?
Till din hemadress.
Stephen, vi har inte ätit färdigt än.
Jag antar att jag ska dra mig hemåt.
Då insisterar jag på att Stephen kör dig hem.
Jag följer nog med.
Tack så mycket. Nu ska vi se.
Godnatt.
Vilken våning bor du på?
Översta våningen.
Du kan inte gå upp och nerför de trapporna.
Vad ska jag göra då?
Sälja allt och flytta?
Nej, för Guds skull. Kom och bo med mig.
-Va? -Jag har ett extrarum.
Vad gör du?
Bara tills du kommer på fötter igen.
Betty, du är lika generös som du är vacker.
Men nej.
Så ja.
Det här är löjligt!
Jag har tyvärr inte hunnit med det här rummet än.
Det är ganska kalt.
Men...du kan använda alla byrålådor,
och där är garderoben förstås, den är tom.
Ja.
Jag ska hämta handdukar till dig.
Gör det bekvämt för dig.
Stor chans för det.
Det var vänligt.
Häng med.
Ni kan vila efteråt.
Är alla med?
Redo?
Två kilometer till.
Söla inte.
Jag pratar inte med honom heller, jag bara...
Ja, hon är så stor, jag kan inte tro det.
Kom igen, mina damer.
Så där ja.
Låta honom flytta in, vad tänkte du på?
Vad spelar det för roll?
När är bröllopet?
Nästa lördag?
Det är för snart att komma så nära honom.
Jag trodde att det var poängen.
Ja, det är poängen,
men jag trodde inte att det skulle bli så intimt.
Pratar ni om mig?
Albert Speer.
Han är mitt avhandlingsämne. Jag sa...
att ju närmare man kommer, desto mer perspektiv förlorar man.
Har du förlorat ditt perspektiv på Albert Speer?
Jag försöker avgöra om han var så oskyldig som han sa.
Jag trodde att det hade retts ut när du var barn.
Sådana sortens frågor brukar inte redas ut helt,
inte sant?
Var det historia du undervisade i skolan?
Skolan?
Nej, Roy, Betty undervisade vid Oxford.
Gömmer du ditt ljus under en skäppa?
Där går han, med alla sina klichéer.
Jag tycker att han är charmerande.
Det menar du ändå inte.
Är du lite avundsjuk?
Hej.
Betty säger att jag ska skjutsa dig vart du än ska.
Vart ska du?
Floden Styxs avgångshall.
En gammal vän har pankreascancer. Lovade att hälsa på.
Trevligt. Ska jag ta din väska?
Tack, Stephen.
-Det var vänligt. -Varsågod.
-Tack. -Akta fingrarna.
Vill du följa med och träffa honom?
Nej. Jag vill inte tränga mig på.
LAMBETH FLYGEL
Ska vi fortsätta?
Jag har nåt att säga.
Jag vill tacka alla för era ansträngningar
att samlas idag igen efter vårt första möte.
Vi fick en dålig start.
Eller, jag fick det. Oavsiktligt.
Som ett tecken på god vilja, och för att minska er risk,
har vi ökat vår insats till 100 000 pund var.
Vi dubblar till 400 000 pund.
Bra sagt, Bryn.
ÖVERFÖRING KLAR
Bra.
Vi öppnar en vodkaflaska!
Okej.
Bryn!
-Andra gången gillt. -En bra arbetsdag.
Jag är nöjd.
Han är buggad!
Polisen.
Polisen!
Fan!
Polisen!
-Stanna! -Du! Stanna!
Gå tillbaka!
Nej, nej, nej!
Den vägen! Använd de bakre trapporna! Trapporna!
Ni är anhållna! Stanna där ni är!
Stanna!
Stanna där ni är!
Stanna!
Stanna! Stanna!
Engelsk investerarklass.
ÅTERKALLAR TILLGÅNGAR
Vlad.
Tack. Bra jobbat.
Allt är bra!
Och? Blev han glad över att få se dig?
Den stackars saten visste inte ens att jag var där.
Verkligen? En flaska till?
Din farmor kastar all försiktighet överbord.
Okej.
Nej, tack.
Var inte så präktig!
Det är din avskedsmiddag.
Ja!
Vart är det du ska?
Spandaufängelset.
Ska du sitta där länge?
Det var roligt.
Spandau var fängelset där Albert Speer
och resten av de nazistiska krigsförbrytarna blev fängslade.
Ska du återvända till brottsplatsen?
Stephen tror på platsers makt.
Det är mest bråte nu. Men det förflutna blir mer påtagligt
när man upplever miljöerna där det hände.
Jag har aldrig tyckt om historia.
Jag menar, vad är det för mening med att se tillbaka?
Det som är gjort är gjort, och du kan inte få det ogjort.
Men du kanske börjar förstå det.
Det verkar som att du har upplevt mycket, Roy?
Jösses!
Nog för att räcka i flera livstider.
Var du med i någon del av tjänsten?
Militärtjänsten?
Ja. Den med vapen.
Jag gjorde faktiskt militärtjänst.
I kriget.
Var det så du fick ärret?
Där på halsen.
Jag sa till din farmor när vi träffades...
att det jag ogillade mest i livet var lögner.
Så istället för att hitta på en historia,
ska jag säga att jag föredrar att inte diskutera
händelserna kring mitt ärr.
Jag tar tillbaka frågan.
Jag fick det när jag rakade mig.
Ja. Mycket bra.
Hejdå! Lycka till!
Det var väl trevligt?
Hade du trevligt?
Det är andra gången nu.
Andra gången, vadå?
Andra gången som den bilen har smugit omkring.
Är du säker på att det är samma bil?
Ja. Silver-Audi med repor på båda sidor.
Jag vet inte vem det är i alla fall.
Allt bra?
Allt är jävligt bra.
Det är skönt att vara tillbaka i stan.
Jag vet inte hur länge jag kan stå ut i det där stället.
Det är som att bli kvävd i beige.
Nåt gnäll från vår investerargrupp?
Så vitt de vet sitter vi i häkte.
Deras tillgångar har frusits och polisen söker efter dem.
Var och en förlorade 100 000 pund.
De har sig själva att beskylla.
Kalla det för en lärd läxa.
Ja, det kan man säga.
Ska vi ta hand om vårt problem?
RASTAKOVSKI SLAKTARE
Vlad?
Vinnie här säger att du är missnöjd med ditt arvode.
Jag vill inte ha ett arvode. Jag vill ha en andel.
En del av vinsterna?
Ja, samma som du.
Samma som Vinnie.
Jag uppskattar äktheten du bidrar med, men jag...
Jävlas inte med mig, Roy.
Affären är stängd. Gå vidare, tack.
Jag känner till saker om dig.
Vem du verkligen är.
Jag har överseende med dåligt uppförande.
Jag intalar mig att det är kulturella skillnader.
Vet du vad du skulle få
hemma i Skitingrad för det du nyss sa till mig?
Ditt huvud i en påse med dina testiklar i din mun.
Jag däremot, föredrar att vädja till förnuft.
Nej!
Sedan när sköter du inköpen?
Jag utforskar glädjen i hemlivet.
För nya betesmarker.
Hur mycket tror du att hon är värd?
Minst en halv miljon.
Den enda utmaningen är sonsonen.
Den lilla skiter är och gör nåt värdelöst ett par dagar,
så det här är ett bra tillfälle.
Jag är tillbaka!
Här i köket!
Betty.
Jag hoppas att du inte har nåt emot det, men jag bjöd hit en vän.
Vincent Halloran.
Betty McLeish.
-Hej. -Hej.
Vincent är min...
Vad kallar du dig?
Investeringsrådgivaren. Det innebär en förhärligad revisor.
Jag hjälper Roy att organisera sig.
Det är mitt testamente.
Det är ingen förmögenhet...
men jag har sparat hela livet, och jag är sparsam.
Vilket vem som helst som varit på restaurang med Roy kan styrka.
Det låter komplicerat. Jag ska låta er fortsätta.
Det är faktiskt enkelt. Målet är att minimera exponering.
Skatter och sånt.
Om sanningen ska fram,
hoppades jag att du skulle låta mig lämna något till dig.
Vad? Roy!
Vad pratar du om?
Hur länge har vi känt varann?
Nej! Du måste tänka på din son.
Robert? Nej.
Han är inte med i mitt testamente.
Jag ogillar hans livsstil.
Han designar kök.
Mina små besparingar är förstås inget mot vad du har.
Folk tycker inte om att prata om pengar.
Det är ett tabubelagt ämne, men det är så viktigt.
Sant. Som sex.
Eller att gå på toaletten.
Mycket viktigt, men inget artigt samtalsämne.
Det är det inte.
Vad jag tror Vincent menar är
att vi måste vakta det vi har jobbat för att säkra.
Det stämmer! Ens intressen, ens tillgångar, familj.
Får jag fråga vilken strategi som använts beträffande din egendom?
Det kan nog inte kallas strategi.
Jag har mina besparingar och en fond som Alasdair inrättade.
Och jag äger så klart det här huset för jag betalade kontant för det.
Så om vi inkluderar besparingarna, fonden och huset,
är dina samlade tillgångar...
Det är ungefär 2,7 miljoner pund. Något sådant.
Kanske 2,8 miljoner, tror jag, sist jag kollade.
Får jag kalla dig Betty?
Under en femårsperiod,
projekterar jag en årlig avkastning på 15 till 20 procent.
Det är en fördubbling av dina pengar på fem år.
Finns det någon risk?
Till och med att gå över gatan är en risk.
En annan förmån är att vår investering hjälper till
med tillväxten av underutvecklade länder.
Så dina pengar kommer hjälpa folk i nöd.
Det är väl trevligt?
Fördubbla mina pengar på fem år?
Lite mer skulle inte vara helt fel.
Något för er båda att tänka på
är ett sätt att hantera era omkostnader och strama upp investeringarna.
Ja, vad är det?
För att begränsa de administrativa kostnaderna och era skatteskulder,
kan ni båda öppna en gemensam portfölj.
Du menar kombinera mina pengar med Roys?
Du hade säkert något liknande med din avlidne man.
Ja, men vi var gifta.
Ja. Sant.
Men en kombination av tillgångarna
är bästa sättet att förvirra skattemyndigheten.
Du har verkligen gett mig mycket att tänka på.
Tack, Vincent.
Vincent.
Känner du dig aldrig ensam här inne?
Vad?
Det här rummet. Så tyst.
Roy, det är snällt av dig att tänka på mig, men om du vill ha sex,
så får jag nog stå över.
Nej, nej, nej.
Nej, jag skulle inte föreslå det.
Bara en liten kram.
Jag uppskattar det men...
jag har alltid känt att vårt förhållande
är mer av ett sällskapligt slag.
Vi har väl gått vidare från det nu.
Det är inte ett svullet knä som håller mig kvar här.
Vi har utvecklat en förtrolighet,
närhet.
Vi är nära nog att jag rengör din toalett.
Och du missar ibland.
Jag ber om ursäkt.
Jag ska försöka sikta bättre.
Men när det gäller oss två...
Nej, Roy. Jag vet vad du menar.
Det är bara det att...
Alasdair och jag...
Ja, jag förstår.
Tack.
Jag vet att jag inte är mycket att ha...
men jag har blivit mycket förtjust i dig, Betty.
"Förtjust"? Vilket gammalmodigt ord.
Jag har aldrig varit bekväm med ordet "älska".
Inte ens med min fru.
Roy.
Du har öppnat dig för mig.
Vi borde göra något för att fira den här händelsen...
men du har redan nobbat mig.
Om du vill att jag säger "jag älskar dig",
så kan jag ge det ett försök.
När tiden är inne.
Roy!
Betty!
Vad är det?
Det var en man.
Vänta. Okej.
Någon försökte bryta sig in igår natt.
Vet du vem?
Det är en jävel i en silver-Audi som kör runt hela tiden.
Det kan ha varit han...
men jag förstår inte varför.
Ska vi skjuta upp det?
Nej, nej.
Hon kommer tillbaka från frisören kl. 13.00.
Roy har fördubblat sin investering.
Det är vad vi kallar "skänk från ovan".
Hur ofta inträffar dessa "skänk från ovan"?
En eller två gånger om året.
Herregud!
Tjugotusen pund?
Det är som att vinna lotteriet.
Att investera med Vincent är som att vinna lotteriet och Royal Ascot.
Med din stora egendom, skulle det bli ett skänk från ovan i veckan.
Vad skulle du...?
Stephen?
Jag trodde du var i Spandau.
Gjorde du?
Jag släpptes ut tidigare.
Stephen.
Varför sa du inte att du var tillbaka?
Du borde ha ringt.
Vad har du gjort med henne?
Han flyttar in med sitt halta ben,
första gången jag lämnar dig ensam med honom,
har han fått dig att ge honom alla dina pengar.
Nej! Det är inte det som pågår här!
Nu förhastar du dig.
Hör på, Roy, vet du vad?
Det här är inte ditt hus.
-Stephen! -Han är en inkräktare.
Kan du se det?
Du skämmer ut mig framför mr Halloran och Roy som jag...
Förlåt, men...
Rör mig inte.
Mr Halloran, jag är ledsen.
Stephen, jag vet att mitt uppdykande här
har förändrat ditt förhållande med din farmor,
men jag har ett övertag.
Min ålder.
Jag är från din farmors tid.
Världen vi växte upp i, världen vi kände till.
Och eftersom jag inte är en familjemedlem, finns det en kompensation,
som man kan kalla en romantisk möjlighet.
Om Betty vinner på något som du omöjligen kan ge henne,
bra för henne.
Gud ska veta att det är bra för mig.
Förlåt.
Hör på, min kära,
vad sägs om att du ger ditt skänk från ovan till Stephen?
Tjugotusen pund är för mycket.
Han vet inte hur han skulle spendera dem.
Halva då.
Tiotusen till Stephen,
tiotusen till oss.
Oss?
Den resan du nämnde.
Den du planerade innan Alasdair dog.
Roy.
Du är så snäll.
Min egna Delila.
Du kan inte åka på semester med det här rufsiga håret.
Var tycker du att vi ska åka?
Alasdair och jag planerade att åka till Paris, Venedig och sedan Berlin.
Berlin.
Det är så grått.
Nej, nej. Det är den mest spännande staden i Europa just nu.
Ja. Fantastisk arkitektur.
Och restaurangerna och historien.
Anta att vi åker den varma och soliga rutten?
Som Costa del Sol...
eller någon grekisk ö.
Vad säger du om det?
Betty?
Betty, är du okej? Jag ringer en ambulans.
Nej.
Nej, nej, nej. Ring till min läkare.
Hans nummer finns på anslagstavlan.
Du har troligtvis fått en stroke till.
Gode Gud!
Jag har fått dem tidigare.
Väldigt små, pyttesmå,
mindre stroker.
Ja.
Ju fler du får, desto mer skada gör de.
Har du tagit tabletterna jag skrev ut?
Nej.
Det måste finnas någon behandling.
Ja. Vila. Operation.
Att minska spänningarna och aktiviteterna i mitt liv tills...
Mrs McLeish.
Jag tänker inte göra det, doktorn. Jag ska inte leva som om jag vore död.
Om du inte gör det, kommer du inte leva året ut.
En, två, tre.
Är du okej?
När jag såg dig på golvet...
På ett ögonblick förändras ditt liv för alltid.
Du vinner.
Paris, Venedig...
und Berlin.
Berlin?
Bra.
Varsågod, sir.
Nej.
Ja. Ja.
Och det paraplyet har sett bättre dagar.
Den har hjälpt mig igenom kriget.
Ja. Det verkar som att ni förlorade.
Perfekt.
-Tack så mycket. -Tack.
Det ser mycket bra ut.
Ja.
Nu ska jag visa dig ett par promenadskor
som jag är väldigt sugen på.
De finns här. Där är de.
Visst är de vackra?
Jag har spanat in dem länge.
Men de är mycket dyra.
Vad tycker du?
Du kan väl gå in och unna dig själv?
Så möter jag dig vid Fornum's om en timme.
För te.
-Jag tror att jag gör det. -Se så.
-Om en timme. Fortnum's. -Ja. Fortnum's.
Ursäkta mig!
Det här är Charing Cross.
Det här är Bakerloo Line-tåget mot Elephant and Castle.
Tänk på avståndet.
Se upp för dörrarna.
Vilket bra trick, Roy!
Den andre killen sa: "Gör inte en stor grej av det. Det är bara pengar."
Då slog det mig.
Om ryssarna var buggade,
varför tog inte polisen oss vid det första mötet?
Vi begick bedrägeri. Rätt och slätt.
Det andra mötet var så att du kunde dubbla pengarna.
Girige gamle Roy.
Vad vill du att jag ska göra?
Ge tillbaka mina 100 000 pund.
Jag har dem inte.
Fixa dem!
Annars säger jag till den gamla haggan du bor med.
Jag ska bryta sönder något mer än bara en blomkruka.
Var det du?
Smarta Roy.
-Hjälp, hjälp! -Hjälp!
Hjälp!
Snälla, en ambulans! Vi behöver en ambulans!
Tack.
Gud välsigne dig.
Ur vägen, tack.
Ur vägen!
Gå åt sidan, tack.
Ur vägen.
Herre vid Charing Cross. Svarar.
Akta! Ur vägen, tack.
Åt sidan.
Där är du.
Ny regnrock?
Det kändes nödvändigt.
Ska vi?
Jag tycker att vi flyttar upp vårt flyg.
-Va? -Ja. Jag fick en plötslig längtan att åka.
Vi åker imorgon.
Varför inte?
Tack.
Alasdair var här i slutet av kriget.
Han pratade alltid om Brandenburger Tor.
Vad det stod för. Hur det streds om det.
Och du önskar att han vore här för att dela det med dig.
Inte sant?
Ja.
Men om han vore här, skulle jag inte vara här med dig.
Okej.
Stephen!
Hej. Jag kom.
Hej. Det gjorde du.
Vad gör du här?
Vi tänkte överraska dig.
Ja. Jag ville be om ursäkt för att jag var en skitstövel.
Du känner inte till Berlin, men det gör jag.
Vad står först på listan?
Brandenburger Tor.
Ja.
All den makten.
Ja.
All självförtroende.
De kunde inte ana.
Sant.
Talar du tyska?
Förlåt?
Jag lyssnade inte.
Kan du säga det igen?
När de bränner böcker, på slutet,
bränner de människor också.
Ja.
Inte precis det jag ville höra på en semester.
Jag trodde inte att det skulle finnas så många ballonger.
Det ser ut som om Disney driver det.
Bättre än att bli beskjuten.
Jag skulle vilja skjuta några stycken.
Någon börjar bli lite kinkig.
Du kan ju gå tillbaka till hotellet?
Kan du följa med honom?
Jag tror att jag ska utforska lite.
Läkaren sa att du skulle ta det lugnt.
Läkaren kan dra åt fanders.
Vet du hur många som sköts när de försökte fly över muren?
Nej, Stephen. Det gör jag inte.
Men du tänker väl berätta.
Hallå?
Gick dagen bra?
Vad hände?
Jag ramlade.
Jag snubblade på en gatsten.
Låt mig rengöra dina händer.
Nej, nej. Jag kan göra det. Det går bra.
Nej. Du kan sätta dig.
Du flåsar.
Ditt hjärta slår så fort.
Se så.
Det måste göras.
Var det en av dina episoder?
Nej.
Ena minuten stod jag upp och andra var jag nere.
Det är den här platsen. Det finns så mycket historia.
Allt är byggt på en heroisk skala som får en att känna sig maktlös och...
Så där.
Färdigt.
Roy har fixat allt.
Hej, hej. Ursäkta.
Har du adressen, Stephen?
Ja. Men först, ett stopp på vägen.
Restaurangen är bokad till kl. 20.00.
Ja, lita på mig, det kommer vara värt det.
Vad är det här för ställe?
Blidka mig.
Ägaren har tillåtit oss att använda den här lägenheten.
Den har förändrats lite.
Sedan du sist var här, Roy.
Stephen, vad gör du?
Jag fick tillgång till hans tjänstgöringsjournaler.
Roy Courtnay.
Född i Dorset. Enda barnet. Fadern var kyrkoherde.
Löjtnant brittiska armén i Rhen.
Skadad. Berlin. På den här adressen.
Ja. Roy berättade för oss att han skadades i kriget.
Ja, men detta var tre år efter kriget.
Och det innefattade ett mord.
På den tiden var Berlin indelat i zoner.
Amerikanska, franska, ryska och brittiska.
Löjtnant Roy Courtnay tilldelades något som kallades V-sektion,
med högkvarter här.
Stephen, jag måste tillrättavisa dig.
V-sektionen hade inte högkvarter i Berlin,
det var en underrättelsetjänst baserad i Hannover,
som rapporterade direkt till London.
Vårt uppdrag var
att jaga nazister.
V-sektionen fick reda på att en man gömde sig i Berlin.
Martin Geiger.
Det var ingen trivial fångst.
Nej. Han hade varit administratör i Bergen-Belsen.
Min tyske översättare, Hans Taub, körde mig till Sovjetzonen.
Det var min första gång i Berlin.
Men Taub hade kommit hem.
Måste vara konstigt att återvända till allt det här.
Jag hatar den här staden.
Folket som levde här fick vad de förtjänade.
Men din familj...
Min far dog före kriget. Resten snart därefter.
Jag har ingen familj.
Taub var en förlorad själ.
Kriget hade åldrat honom före sin tid.
När vi är klara,
kan vi hitta en trevlig bar och prata med några tjejer.
Vad säger du?
Det är bättre att betala för en.
Det är inte så dyrt nuförtiden.
För att arrestera Geiger behövde vi Sovjets godkännande.
Vi var tvungna att vara civilklädda.
Inga ID-brickor. Inget som kunde identifiera oss.
Geiger bodde hos sin vän, Franz Konig.
Här. Du har rätt.
I den här lägenheten.
Planen var att vi skulle komma hit medan Geiger jobbade,
säga att vi var tysk polis och vänta på honom.
Ett rutinuppdrag.
Förutom att kriget inte riktigt var slut i Berlin.
Minsta misstag så kunde man hamna på fiendens mark.
Jag talade inte tyska, så Taub fick sköta snacket.
Kom in.
Är Martin Geiger hemma?
Han jobbar under dagen.
När kommer han tillbaka?
Inte förrän ikväll.
Taub gjorde det svåra jobbet.
Det enda jag skulle göra var att hålla käft.
Slå er ner.
Är du utan brottsligt förflutet?
Ja.
Ingen inblandning med nationalsocialismen?
Inget arbete för partiet?
Nej.
Ingen vi har träffat har stött dem.
Det är ett under att de kom till makten.
Vi vill vänta på Geiger.
Visst.
Vill du ha kaffe?
Slå dig ner.
Engelsman.
Geiger.
Kom in.
Lägg ner pistolen.
Bara gå.
Pistolen!
Okej.
Hans Taub dödades.
Geiger...kom undan.
Faktiskt inte.
Martin Geiger greps två veckor senare av en sovjetisk patrull.
Hans bekännelse var mycket tydlig om vad som hade hänt.
Vem som var död.
Och vem som inte var det.
Allt hände så fort.
När jag öppnade mina ögon, såg jag honom ligga där.
Courtnay. Roy Courtnay.
Med ansiktet bortskjutet.
Jag vet inte hur lång tid det tog för mig att tänka ut det.
Inget kunde föra tillbaka Roy Courtnay.
Hans familj skulle aldrig få se honom igen.
Men Taub, hans...
Min familj...
Alla var döda.
Ingen väntade.
Ingen skulle sörja.
Att bli en engelsman var inte svårt.
Jag hade undervisat i språket sedan jag var 14 år.
I högkvarteret hade folk ofta påpekat likheten
mellan löjtnant Courtnay och mig.
Det var min chans att komma ut.
Att lämna landet som hade gett mig en livstid av elände bakom mig.
Jag kunde börja om på nytt.
Vara på den vinnande sidan för en gångs skull.
Jag korsade över till den brittiska zonen, snackade in mig i ett transportflygplan,
och var i England nästa morgon.
Jag skrev ett brev till kyrkoherden och mr J.L Courtnay,
på deras sons Remington,
och informerade dem att mina upplevelser i Tyskland oåterkalleligt förändrat mig.
Att jag såg en helt annorlunda framtid
och att mitt beslut var slutligt...
En fullständig brytning var bästa lösningen.
Allt uttryckt vänligt, förnuftigt.
Med kärlek.
ER SON,
När det var över,
bytte jag mitt namn till Roy Manning...
och väntade på att de skulle dö.
Ja. Och när de gjort det, dök Roy Courtnay upp igen.
Får jag fråga,
vad är det du hoppas uppnå med allt det här?
Rättvisa.
En man vid namn Hans Taub, antogs ha dött, har strövat omkring jorden i 60 år,
utan att ha betalat för ett enda brott han begått!
Hans Taub var ingen krigsförbrytare.
Han tvångsrekryterades. Han tjänstgjorde i infanteriet, båda fronter!
Tror du att du har fångat en nazist?
Har du kollat i Dienststelle?
Personalakterna, militärrättegångarna?
Ja.
Såg du något där som pekade ut Hans Taub?
Nej.
De ryska filerna?
Något där?
Inte vad jag kan hitta. Nej.
Inget då.
Under det senaste halvseklet,
har jag levt ärligt och anständigt som vilken engelsman som helst.
Ärligt? Du kanske inte är en krigsförbrytare, men många andra brott...
Stephen, det räcker!
Man skulle tro att det var nödvändigt att rädda din farmor
från alla slags fiktiva faror.
Du känner inte honom!
Jag gör mina egna val.
Och jag behöver inte din tillåtelse.
Om du inte kan respektera det, är det bäst
att vi inte träffas på ett tag.
Det är tydligt att jag stör.
Vet du vem du är?
Du är den enda personen på den här planeten
som inte får mig att känna mig ensam.
Åt helskotta med Venedig och Paris.
Vi åker hem.
Skönt att vara hemma.
Ja.
Roy.
Du kan väl ringa Vincent?
Vad?
Vi går vidare med det gemensamma kontot.
-Är du säker? -Ja.
Ska vi göra som vi brukar?
Jag överför mina tillgångar, hon överför sina...
och sedan tar jag ut pengarna från kontot.
Ska du ta allt?
Det är nästan tre miljoner pund.
Efter ett helt livs ansträngningar,
där en stor stöt är 100 000 pund delat på för många delar,
kan du ge dig fan på att jag ska ta allt.
Det är vad vi kallar skänk från ovan.
Det skulle väl inte skada att lämna lite till henne?
När jag blir äldre,
vill jag inte behöva förlita mig på nationella hälso- och sjukvårdssystemet.
Jag vill ha nog med pengar för att bara sitta på en strand och dricka champagne.
Är det därför du tror att du gör det? För pengarna?
Det är spelet. Det är adrenalinkicken.
Tänk om det är det?
Du skulle få en lika stor kick om du lämnade lite som hon kan leva på.
Sysslar jag med välgörenhet nu?
Nej.
Men hon är rätt sjuk, inte sant?
Tror du inte att jag vet det?
Vem tror du har tagit hand om henne?
Jag ser till att hon får i sig rätt piller vid rätt tid.
Jag ser till att hon lägger sig tidigt.
Inget raffinerat socker, inget koffein. Inget prat om politik
annars blir hennes jävla blodtryck skyhögt!
Du ska inte tala om för mig att hon är sjuk för...
Du vill inte göra det här, Roy.
Vill jag inte?
Säg inte åt mig vad jag vill, Vin.
Jag gör vad jag gör.
Om du börjar få kalla fötter...
Nej.
Jag är med.
Bra.
Jag stänger här och går sedan vidare till nästa lägenhet.
Och nästa Roy.
Börjar du ångra dig?
Nej.
Inte ett dugg.
Till frågan om den gemensamma fonden.
Är ni båda överens om att kombinera era individuella tillgångar?
Ja.
Skriv under här, tack. Här och här.
Båda kopiorna.
Ska vi genomföra överföringen då?
Ja.
Banken här är Hayes & Paulsen i Karibien,
och med dessa knappsatser kan ni logga in i ert gemensamma konto när som helst.
för att se hur det går för era investeringar.
Betty, kan du överföra dina tillgångar till det gemensamma kontot, tack?
Jag undrar, jag menar, är det klokt att överföra allt?
Att lämna kontot på noll?
Jag menar, vore det inte en bra idé att lämna lite?
Det vore väl förståndigt?
Sant. Det kan det vara.
Men det är också sant att ju mindre man investerar,
desto mindre får man i vinst.
Det är en bra poäng.
Det är bara det att...
Jag hade nyligen en...
Vincent, Betty har haft lite hälsoproblem på sistone.
Inget allvarligt,
men det får en att tänka till en extra gång innan man tar en risk,
även om det gäller sunda investeringar.
Det är därför jag har haft förbehåll...själv.
1-7-1...
7-7-6.
Jag satsade allt.
Allt.
Det gjorde du verkligen.
Du har också gömt ditt ljus under en skäppa.
Nej, nej. Jag sa att jag var sparsam.
Och lite till.
Jag satsar också allt.
ÖVERFÖRING KLAR
Roy, utför du din insättning nu?
Ja.
Av säkerhetsskäl och så att bara ni två har tillgång
till det gemensamma kontot, måste ni skapa ett lösenord.
Sex bokstäver.
Så...
Vad sägs om det?
Blommor?
Nej, det är väl sju bokstäver? Det är det.
Nej, nej. Den typen av blommor.
Liljor!
Bra.
Om det är ert val, vänligen skriv in "liljor" i era knappsatser.
L.I.L.
LÖSENORD LILJOR
-Färdigt! Gratulerar! -Ja.
RINGER ROY
Jag tycker att vi firar med champagne.
Det skulle jag gärna vilja, men jag kör.
Ska du inte svara?
Vad? Nej. Just det.
Tack, Vincent.
Tack.
På återseende.
Vad skålar vi för?
Det vi alltid måste skåla för,
framtiden.
Framtiden.
Hur ska vi spendera vinsterna när de börjar komma in?
Jag tänkte att vi kan boka en kryssning,
eller köpa en tidsdelningsbostad på Mallorca.
Ja, det kan vi göra.
Men vi behöver inte bestämma det nu.
Nej, nej, det finns mycket tid till allt det.
Det viktiga är att allt finns på ett ställe
som är tryggt och sunt.
Som vi.
Ska du inte kolla din mobiltelefon?
Det där samtalet. Fick du ett meddelande?
Fick jag? Jag vet inte.
Det är min son.
Robert?
Ja. Han är i London.
Han hade någon köksshow.
Han flyger till Kanada imorgon,
och vill veta om jag vill träffa honom ikväll.
-Det måste du! -Nej.
Vi är inte så nära.
Roy, han är din son. Jag kör dig.
Jag träffar gärna Robert.
Nej, nej.
Jag tar tåget.
Det är nog ingen större chans,
men om vi äter middag och det blir sent,
kanske jag sover över.
-Ja, det är en bra idé. -Ja.
Ta med vatten till resan.
Så att du inte blir uttorkad.
Tack.
-Skåpet till vänster. -Okej.
Översta hyllan, längst bak.
Kära nån, den här?
Ja.
Jag tror inte att jag åker.
Varför skulle jag när jag kan stanna här hos dig?
Du vet väl att jag älskar dig?
Håll dig till planen, Roy.
Åk till London. Träffa din son.
Tåget närmar sig nu perrong fyra.
-Efter dig. -Tack.
Det här är Vincent Halloran.
Vänligen lämna ditt namn och telefonnummer efter signalen.
Kom till den jävla lägenheten.
Jag har inte den jävla knappsatsen!
Fanskapet hade en jävla uppgift. Att hålla sig nära den jävla telefonen!
Jävla fanskap kan inte ens göra det rätt.
Hayes & Paulsen.
Det här är Shayla. Hur kan jag stå till tjänst?
Ja.
Jag heter Roy Courtnay.
Jag försöker överföra några tillgångar till mitt konto.
Och jag har lämnat min knappsats hemma.
Vi kan skicka en knappsats till dig med bud.
Jag måste bara ställa några säkerhetsfrågor.
Hur lång tid skulle det ta att få den nya knappsatsen?
Ett par dagar.
Skulle jag kunna göra överföringen via telefon?
Jag är ledsen.
Men du måste åka hem och hämta knappsatsen till det.
Ja, du har rätt. Det måste jag.
Betty?
Betty!
Vad gör du här, Roy?
Roberts flyg blev försenat.
Kära nån. Hur fick du reda på det?
Han ringde.
Betty. Var är allt?
Vad är det du gör?
Jag kollade på vårt gemensamma konto.
Jag har tryckt in lösenordet, så jag är "inne" som man säger.
Varje gång du ljuger, trycker jag på den här knappen,
och 50 000 pund lämnar vårt gemensamma konto och går in ett annat konto.
Ett annat lösenord, en annan bank.
Jag vet inte vad du pratar om.
Du förlorade precis 50 000 pund.
Jag har inte den blekaste aning.
Femtio till.
Betty, det är jag.
Roy.
Jag menar Hans.
Berätta igen,
hur fick du reda på att Roberts flyg var försenat?
Han ringde mig.
Jag menar att han lämnade ett meddelande till mig.
Betty. För Guds skull. Jag vet inte.
Jag vet inte.
Nu försöker du räkna ut hur mycket pengar du kan förlora innan det blir allvar.
Låt mig spara dig lite pengar.
Du kom tillbaka för den här.
Jag märkte att jag inte hade den med mig.
Du trodde att du hade tagit med den till London.
Det trodde jag.
Och den var så viktig att du åkte hela vägen tillbaka.
Finns ingen anledning att tillbringa natten i stan, när man kan komma hem.
Ser det här ut som ett hem?
Börjar du inte inse det nu?
Betty, vad fan är det som pågår?
Du har tappat formen, Roy.
Robert varken ringde dig eller lämnade ett meddelande
för det finns ingen Robert.
Du har ingen son.
Kom igen, Roy,
du måste se det.
Det har varit framför näsan på dig hela tiden.
Blommor?
Liljor.
Lili?
Hans.
På den tiden var fredag min favorit-veckodag.
Det var på fredagar som Hans Taub kom för att lära mig engelska.
Jag ville välkomna dig själv,
men du kom tidigt och jag var inte klar. Så mor sa åt dig att vänta.
Lili är på övervåningen än.
Hon kommer ner snart.
Slå dig ner.
Din dotter är en mycket bra elev, Frau Schröder.
Hon säger att du bara pratar engelska.
Det är vitsen med att lära sig.
Mina fabriker har varit igång för fullt...
...sedan kriget började.
Det kanske är dags att de sänker takten.
Vilket intressant förslag.
Jag har ofta undrat vad som hade hänt om jag varit klar tidigare.
Om du aldrig hade sett mina systrar den dagen.
Mor kan ta in den och fålla släpet.
Var skulle jag ha på mig den?
Det finns inte många fester att gå på.
Hans.
Kolla om du kan dansa i den med Hansi.
Hon behöver en pojke som är längre än Hansi!
Det finns inga kvar.
Sluta, Hans, du skrynklar till klänningen.
Nej, Hans!
Vi har dansat färdigt.
Lili väntar säkert.
Hans!
Jag är redo för min engelskalektion.
Visst är det fint?
Det här är hårlocken du gav mig.
Jag avgudade dig.
Men du märkte det aldrig.
Gillar du mig, Hans?
Ditt ansiktsuttryck. Du övervägde aldrig det.
Jag är fäst vid dig.
Betyder "fäst vid" kär?
Ställ dig upp.
Här.
"Stå helt stilla", sa du.
Blunda.
"Och blunda."
Och sedan våldtog du mig.
Som en tröst för din förödmjukelse.
Som hämnd.
Jag var liten.
Jag var lättare att hantera än mina systrar.
Jag var ingen främling. En mindre utmaning.
Det var över väldigt fort.
När du var klar, minns jag att jag tänkte:
"Jag måste ta på mig en ren klänning."
Lili?
Hans, följ mig, tack.
Jag vill prata om vad som hände i musikrummet.
Inget hände.
Du försökte kyssa mig.
Det gjorde jag inte.
Han ljuger.
Försökte du kyssa Hannalore?
Hon ville att jag skulle kyssa henne.
Hans!
Du ville att jag skulle kyssa dig. Jag vägrade!
Jag svär.
Lili?
Vad är fel?
Dina lektioner med Lili är inställda.
Hennes engelska är tillräckligt bra.
Två dagar senare arresterades min far.
Någon hade angett honom som förrädare.
Han ställdes inför rätta, fanns skyldig, och hängdes.
Pengarna, fabriken, allt konfiskerades.
Allt blev för mycket för min mor, så hon begick självmord.
Och då var det bara vi fyra kvar.
Vi tog emot inneboende. Först betalade de, sedan kunde de inte.
Och mot slutet av kriget,
var mina systrar i köket och försökte få tre ägg att räcka till tolv personer.
Och en bomb slog ner.
Dödade allihop.
De hade låtit mig sova, så jag var oskadd.
Två veckor senare, begick Hitler självmord.
Då kom ryssarna.
Det känns väldigt konstigt att göra saker
som man aldrig nånsin hade kunnat tänka sig...
bara så att man kan leva en dag till
för att göra om allt, och mer därtill.
Och värre.
Hemligheter mellan dig, Gud, djävulen och de döda.
Lögner.
Bli en mycket bra lögnare.
Betty...
Lili...
Jag ville aldrig skada dig.
Vad trodde du skulle hända när du angav min far?
Jag borde väl ha vetat
att din familj skulle hamna i någon form av problem.
Hur hade jag kunnat räkna ut de sakerna? Jag var ett barn.
Du var 15 år!
Du visste precis vad du gjorde, inte sant?
Jag antar väl...
Jag vet inte.
Gör inte så en gång till.
Dina systrar förödmjukade mig.
Din far kränkte mig.
Jag ville lära er en läxa.
Och där har vi det.
Betty.
Varför gjorde du dig så mycket besvär?
När du väl hittat mig, hade du bara kunnat prata med mig.
Jag tvivlar på att jag hade åstadkommit mycket om jag sagt:
"Hej, jag är Lili Schröder. Jag är tjejen du våldtog år 1943."
Prata med dig, Roy? Nej. Först ville jag studera dig.
Som tur är, är Stephen utmärkt på research.
Det var inte svårt för honom att följa din kriminella karriär.
Du dök till och med upp i tidningarna några gånger,
vilket hjälpte mig att bli precis den sortens godtrogna äldre kvinna
du gillar att göra till offer.
Estelle?
Du har haft ditt roliga.
Men än sen?
Det finns inget som kan koppla mig till Taub.
Minns du vår sista dag i Berlin när jag skulle på upptäcktsfärd?
När du föll.
Jag gick tillbaka till min familjs hus.
Du skulle knappt känna igen det.
Det är en hjälporganisation för barn.
Hej, jag heter Betty McLeish.
Det fanns ingen anledning att tro att jag skulle hitta det jag sökte.
Min silverberlock med ditt hår i.
Du förstår, jag hade redan ett prov.
Betty, du vet att jag kunde ha fortsatt, men jag återvände.
Du återvände för den här.
Men jag hade tagit ut alla mina pengar så fort ditt tåg lämnat stationen.
Vincent hjälpte mig med de tekniska bitarna.
-Vincent? -Ja!
Stephen pratade med honom innan vi åkte till Berlin.
Jag tror att han nämnde
att flera åtal för förfalskning, bedrägeri och utpressning
nog inte var arvet han ville lämna till sina barn.
Försökte han varna dig? Vi oroade oss för det.
Och förresten, Stephen är inte min sonson.
Jag har barnbarn, fler än jag kan räkna upp,
men Stephen är inte ett av dem.
Du träffade ju ett av dem. Michael.
Du vet, killen i silver-Audin.
Han är väldigt beskyddande mot sin farmor.
Stephen är hans partner.
De var mycket hjälpsamma med att fixa scenen till vår lilla pjäs.
Varje intetsägande detalj utvaldes noga så att du skulle känna dig självgod.
Så där.
Tråkiga Betty i sitt tråkiga hus. Vilken enkel måltavla.
Dina stroker? Den läkaren.
Jag antar att det också var en lögn?
Ja, självklart. Han är en vän till mig.
Vi ville mjuka upp dig så att du skulle sätta in alla dina pengar på kontot.
Och varför...
efter alla dessa årtionden?
Varför göra allt det här?
För att jag under 60 år har varit instängd i det där rummet med dig.
Och det enda sättet att frigöra mig var att möta dig.
Vill du att jag ber om förlåtelse?
Det ska jag. Ja.
Jag ber dig.
Roy. Jag förlät dig för länge sedan.
Jag är bortom dig nu.
Ikväll, när jag såg att jag inte hade den jävla knappsatsen,
blev jag upprymd.
Jag menade varenda ord jag sa på stationen.
Det var därför jag återvände.
Jag lämnar den här åt dig.
Du kan behöva den.
Vart ska du?
Hem.
KONTO-TILLGÅNGAR
Det finns folk utanför som bara väntar på mitt samtal.
Med den här?
Hjälp!
Kom hit.
-Hjälp! Hjälp! -Håll käften.
Håll käften.
Hjälp! Hjälp!
Hjälp!
-Jag sa håll käften! -Hjälp!
Hjälp! Hjälp! Hjälp!
Herregud!
Bra jobbat, Betty.
Ska du ge mig mina pengar, Roy?
Jag har dem inte.
Ni kommer finna att han har precis den summan han är skyldig.
Om han säger något annat,
så ljuger han.
Ska du lämna över dem?
Nein.
En person lever ett långt, fullt liv, utan knappt några skråmor,
bara för att bli slagen av ligister och få en stroke.
Det får en nästan att tvivla på att världen är god.
Generationen som vann kriget.
Han kan inte prata eller röra sig mycket, men han kan höra dig.
Hej, Roy.
Visst hör du bra, Roy?
Är du en släkting?
Nej.
Men jag får duga.
Här.
Låtsas att det är champagne.
Det är så trevligt att se dig tillbaka i din naturliga miljö.
Ja, du föredrar te vid gräsmattan framför puben.
Det är för att du är engelsman.
Misstag som jag gjorde i Berlin...
var för att...jag är så fäst vid dig.
"Fäst vid."
Här. Ta detta.
Ja.
Då går vi.
Hon har alltid varit den sortens person.
Jag tar en.
Nu ska hon tvinga ut mig.
Kolla vad jag har.
Ja, tack. Ljuvligt.
Du kan få tillbaka honom nu.
Jag hoppades att du skulle behålla honom.
Håll tyst.
Michael, ge din mamma en först.
Okej då.
Varsågod, mamma, till dig. Mer champagne?
Pappa, går det bra?
Drink?
Var försiktiga!
Det är djupare än det ser ut.
Det är ingen fara, farmor!
Undertexter: Jeni Orimalade